BJØRNE BRØDRE 2
Jeg bli'r vækket af lys
Og af solens magi
Sender månen en tak
For lys på min sti
Mærker luften fra bjergenes top
Som en gave til sjæl og krop
Store ånder
Hør hvad jeg vil sig'
Vel mødt, solskin
Vel mødt, himmeltag
Kærlighed blomstrer
Se blot omkring dig
Vel mødt, nye dag
- Ahh! - Pas på! Hun er efter os!
- I må hjælpe os! - I må skjule os!
For sent! Der kommer hun!
- Jeg sagde jo, det ikke var en dameelg! - Men hun lignede en bagfra.
- Hvad går der dog af jer to? - Det er den tid på året.
- Forårskuller! - Forårs-hvad?
- Ja, du ved... Blomsterne... - Ja, og bierne.
Og dameelgene. Hvis du forstår, hvad vi mener med "dameelg"!
Jeg er ked af at sige det, men jeres veninde er tilbage.
Åh, nej!
Vel mødt, solskin
Vel mødt, himmeltag
Kærlighed blomstrer
Se blot omkring dig
Vel mødt, nye dag
Hvor sejt! Lad os prøve igen!
Hej, Kenai!
- Hej med dig, Tom! - Hvor skal I to hen i den fart?
- Til Sortebærbakken. - Vi vil nå først derud!
Der er sortebær, hyldebær, hindbær
tyttebær, jordbær, blåbær, tranebær...
Hej, rolig nu, det var ellers en masse bær.
Ja, der er masser! Vil du ikke med?
Tom!
Jo, jeg vil gerne, lille Koda, men jeg må jo ikke lade pigerne vente!
Hvad skal man med piger?
Vi er to frie sjæle på farten over tundraen.
Det er rigtigt! Kenai og Koda, vi har ikke brug for andre.
- Men man kan ikke flygte fra kærligheden. - Tom!
Den finder dig, hvor du end gemmer dig!
Hej, Hannah! Du ser rigtig yndig ud i dag.
Så du lige Toms ansigtsudtryk? "Jeg må jo ikke lade pigerne vente!"
- Skulle vi ikke se at få lidt søvn? - Søvn?
Vi har ligget i hi i seks måneder. Hvem har brug for søvn?
Det har et par bjørne, der vil nå ud til Sortebærbakken før alle de andre bjørn.
Og så får vi førsteret til bærrene, ikke?
Det kan du tro! Hvis du lover at lægge dig til at sove.
Okay, okay, okay.
Jeg ved godt, at alle bjørne kan lide bær, men jeg elsker bær.
Godnat, Koda.
- Kan du lide bær, eller elsker du bær? - Godnat, Koda!
- Nita! - Kenai!
Jah!
- Hvem kommer først til Hokani-vandfaldet! - Vent på mig!
Nu kommer jeg!
Nita!
Her.
Vi to vil altid være bedste venner, ikke?
Nita! Kom, så går vi!
Farvel, Kenai.
Vi ses!
Farvel, Nita.
Farvel, Nita. Farvel, Nita.
Farvel, Nita...
Og hvem er så Nita?
- Hvad? - Er du klar over, du taler i søvne?
Du lå og sagde: "Nita! Nita!"
- Så hvem er så Nita? - Åh, det er en pige, jeg kendte engang.
- Hvad blev der så af hende? - Det ved jeg ikke.
Hun er vel blevet voksen.
Han er her, han er her!
- Brudgommen er her! - Kom, vi må gøre alting klar.
Skynd jer nu, jeg vil se ham, jeg vil se Atka.
Nita, han er her!
De er her! Gør klar til ceremonien!
Han må have taget hele sin landsby med sig!
Ja, min søde, det her bryllup er jo ekstremt vigtigt!
Derfor skal vi hjælpe med at gøre dig klar.
Nej, nej. Det er okay. Jeg kan godt selv gøre mig klar.
Ah, kom nu bare. Brug alt vandet.
- Så lader vi dit hår lufttørre. - Lufttørre, vel gør vi ej!
- Et håndklæde gør det mere glansfuldt. - Hør...
Vi sætter dit hår op for at fremhæve dine smukke øjne.
Op? Nej, ned, selvfølgelig for at indramme det smukke ansigt.
Vi sætter det op for at vise det bedre frem.
- Ned. - Op.
Og jeg siger "ned."
Hun er nervøs. Hun må have noget at spise. Jeg henter noget laks.
Laks? På en nervøs mave?
Hun må have multebærrod mættet med regnvand.
- Om morgenen? Nej. - Nej, nej, jeg har det fint.
Jeg får det bedre, når jeg har klædt om.
- Klædt om? - Jeg har det helt rigtige til dig.
Men I forstår ikke! Jeg har allerede valgt det.
Enkelt rensdyrskind - Slankende og elegant.
Rensdyr, fjer, masser af perler.
- Perler? Er du tosset? - Elsdyr til et bryllup?
- Ikke flere perler. - Muslingeskaller!
- Hvad er der med dig og skaller? - Jeg elsker muslingeskaller.
Hej!
- Jeg er faktisk en smule sulten! - Jeg henter laksen.
- Jeg henter teen! - Okay! Rigeligt af begge.
Du er lige så smuk i den kjole, som din mor var på vores bryllupsdag.
Tak, far. Jeg ville bære noget af hendes i dag.
Åh, det betyder meget for mig. Din mor ville have været så stolt.
- Jeg ville ønske, hun var her! - Åh, det er hun.
Herinde.
Når du elsker nogen,
bliver de i dit hjerte for evigt.
Er du klar til at møde Atka?
Store Ånder! I dag skal vi knytte denne mand og denne kvinde sammen som et.
Vi beder til at dette behager jer.
Nita!
- Ånderne prøver at fortælle os noget. - Det må være et tegn.
Jeg forstår det ikke! Hvordan kunne det ske?
Folk i landsbyen siger, det er et tegn.
Folk i landsbyen? Hvad pokker ved de nu om det?
Vil du rådes af landsbyfolkene eller af en professionel?
Selvfølgelig af en professionel.
De siger, at blandt alle stammer er du den viseste shaman.
Sha-kvinde! Okay?
"Vis" og "mand" hører ikke hjemme i samme sætning.
Lad os komme til sagen. Så isen revnede under fødderne på jer.
Og du er sikker på, du ikke har taget på? Kom nu, mellem os piger.
- Nej. Jeg vejer altid det samme. - Heldigt for dig, Frøken-samme-vægt.
Ved du hvad? Hvorfor spørger vi ikke bare Ånderne, okay?
- Ja? - Hvad siger de?
Ikke afbryde! Det handler ikke kun om dig.
De siger...
Du kan ikke gifte dig med Ka-ka!
- Atka. - Så siger vi det! Pointen er...
du allerede har en ægtemage, frøken troløs.
- Har en ægtemage? Hvem er det? - Det er ham, der gav dig den her!
Se lige billedet. Det er jo krystalklart.
- Kenai? - Bjørnedrengen?
- Nej, nej. Vi var kun børn. - Ja, den har jeg hørt før.
Det må da være muligt at ophæve det.
Ophæve det? Du kan ikke ophæve det, der er sket.
Det er jo sket, punktum. Ikke mere at tale om.
Der er én måde.
Du skal gå ud og hævne en løgn.
- Hvad? - Vent. Undskyld.
De sagde "jævndøgn".
- Siger det sted dig noget? - Hokani-vandfaldet?
Det var der, Kenai gav mig amuletten.
Du skal gå ud til Hokani-vandfaldet.
Og om aftenen på jævndøgnsdag, når ånderne forvandler vinter til forår,
skal du brænde amuletten og bryde jeres bånd og sende det til forfædrene.
De kan godt være, du skulle skrive det her ned.
Der er jo kun tre dage til jævndøgn. Jeg må se at komme af sted.
Sammen med den, der gav dig amuletten.
Kenai? Men han er jo en bjørn.
- Ja? - Du ved... en bjørn?
Jeg ved godt, hvad en bjørn er, og jeg foreslår, du leder efter ham i skoven.
Men selv hvis jeg fandt ham, hvordan kan jeg tale med ham?
Hvordan skal du tale med ham?
Du skal ikke være bange. Det er herinde!
Det var ikke det. Kom nu, prøv en gang til.
Jeg ved ikke, hvad det var. En gang til.
Mammutten stod bare der og så det hele. Så jeg sagde til Boki:
"Næste gang du skal nyse, så tag lige valnødderne ud af munden først."
Så begyndte jeg at grine helt vildt og gæt, hvad der kom ud af min næse!
- Koda, nu vi taler om mad... - Jeg ved, hvad du mener.
Al den vandren har gjort mig helt vildt sulten.
Hov, pas på!
Træd til side, knægt. Lad en rigtig bjørn vise dig, hvordan man graver.
Ja, det er jo nemt nok nu! Jeg har klaret det værste.
Sådan! Alle de rødder, du kan spise, min ven.
- Jeg vidste, jeg havde fat i noget. - Så det gjorde du, hvad?
Hvad kan jeg sige? Jeg har skarpe instinkter.
Ja, sikkert.
- Hov, se. Er det en rodknold? - Duk dig!
Hvad er det?
Hurtig! Gem dig herinde.
Nita?
Pas på! Nej, Nita! Det er mig - Kenai.
Kenai?
- Er det virkelig dig? - Ja, det er virkelig mig.
Jeg havde godt hørt, du var en bjørn.
Jeg var bare ikke klar over, at du lignede en bjørn så meget.
Nej, men hvad med dig? Jeg kan dårligt kende dig.
Vent nu lige. Du kan tale! Jeg mener, du forstår, hvad jeg siger?
Ja. Ånderne sørgede for, at jeg kunne tale med dig, når jeg fandt dig.
Vent du lige lidt. Har du ledt efter mig? Hvorfor?
På grund af den her!
Har du stadig den? Efter alle de år?
De Store Ånder fortalte shamanen, at amuletten knytter os sammen til et.
Virkelig?
Nu må vi tage hen til Hokani-vandfaldet...
- Som da vi var børn? ...og brænde den.
Og brænde den! Brænde den? Hvad?
Det betyder ikke noget. Det er jo bare tingeltangel.
- Tingeltangel? - Altså, jeg mener,
vi var jo bare fjollede børn.
De vil ikke lade mig blive gift, før den er ødelagt.
Lad mig tænke over det.
- Jeg kan ikke hjælpe dig. - Hvad?
Så mor dig med at brænde dit "fjollede tingeltangel" helt alene.
Du forstår det ikke. Vi er nødt til at brænde den sammen.
- Ellers så virker det ikke. - Hvad er det, der ikke virker?
Nita, det er min bror, Koda! Nita. Nita, Koda.
Nå, så du er Nita! Kenai drømte om dig i nat.
- Nej, jeg gjorde ikke. - Jo, du gjorde.
Du skulle have hørt ham. "Nita! Nita!"
Det var hyggeligt at sludre med dig,
men Koda og jeg var faktisk på vej ud til Sortebærbakken.
Vent! Har du bare tænkt dig at gå, vil du ikke hjælpe mig med det her?
Niks.
Du ved, ingen af os kan komme videre, før vi har brændt den amulet.
Jeg tager chancen.
Okay. Fint. Fint.
Så venter jeg til, de forvandler dig til et menneske, og du skal finde mig.
- Kunne de finde på det? - Nej, min ven, selvfølgelig ikke.
Men hvordan ved du det?
Hvad, hvis de forvandlede dig til et menneske igen?
Så ville vi ikke være brødre længere.
Nej, Koda, det er... Det er ikke...
Fint. Okay. Vi tager hen til Hokani-vandfaldet.
Men lige bagefter, Koda, så løber du og jeg om kap ned til Sortebærbakken!
- På bjørneære? - På bjørneære.
Så er det afgjort. Parate?
Så parat, som jeg kan blive.
Hokani-vandfaldet er den vej.
Det vidste jeg godt!
Nej! Kenai har verdens dårligste stedsans.
- Det passer ikke. - Engang midt om natten
prøvede han at finde vores hule i mørket...
Og dengang vi mødtes, vidste han ingenting om at være bjørn.
Som da vi var ude for at finde pinjekerner,
og hans stak sit store hoved ind i et hult træ.
Og jeg sagde: "Du må hellere lade være, for du ved ikke, hvem der bor der."
Men han gjorde det, for man bestemmer ikke over Kenai.
Okay, Koda.
Og på grund af det lugtede han som et stinkdyr i en hel uge.
Noget siger mig, stinkdyr var en forbedring.
Jeg har flere lugte-historier om Kenai, hvis du vil høre dem.
- Vi må smutte. - Vi lader høre fra os.
- Vi ses hen ad vejen, ikke? - Vi ses snart igen.
Ja, vi skal passe vores træning.
Ja, man må jo holde sin muskelmasse ved lige.
- Farvel. Se, det er den store bjørn. - Lækkert.
- Hej, drenge. - Hvor er vi glade for at se dig.
Ja, for vi har omsider fundet et par rigtige dameelge.
- Lige dernede ved floden. - Hej-hej.
- Tuttelu! - Vi ses!
De to er mærkelige.
Ikke kigge. Du opmuntrer dem bare.
De lader, som om vi ikke findes.
Det, vi tænkte, var, at du måske kunne hjælpe med, du ved en åbningsreplik som:
"Hej! Du kan vist godt lide kviste!"
Eller hvad med lidt poesi? Som: "Oh, du er skøn som den dejligste dug?"
Drop det "interlaktuelle". De er ikke ugler.
Hvad med: "Hej, piger, flot halshud. Er den ægte?"
Undskyld mig.
- En jæger. - Jæger!
- Vi er løbet! - Hej-hej! Redde sig den elg, der kan.
Lad, som om vi ikke er her.
Rolig. Det her er Nita. Hun er sammen med mig og Kenai.
- Er hun? - Hyggeligt at møde dig.
- Hvordan går det? - Jeg hedder Rod...
Kenai, hvad venter vi på? Vi skal have slået lejr på det bjerg inden solnedgang.
Rart at møde jer.
- Man bliver helt bange, ikke? - Kom. Det er ved at blive mørkt.
Nita, slap af, vi har masser af tid nu.
En klog vandringsmand er forberedt på forsinkelser.
Det bliver ingen forsinkelse, hvis du bare lader mig
give de to en lektion i romantik.
En lektion i romantik? Fra dig?
Du er sjov, er du, kom nu!
Ved I hvad, drenge? Det her kræver mere end blot en god åbningsreplik.
Gør det? Ja, ja, selvfølgelig.
Modige handlinger - det er noget, der gør indtryk på damerne.
Mod lyder lidt skræmmende.
Nej, I skal bare lade, som om I er modige.
- Ja? - Jeg går derud og ter mig vildt og blodigt.
Så kommer I springende over bæverdæmningen og redder dem.
Okay, ja.
- Fed plan. - Han er kvik. Ikke som dig.
Kenai! Vi har ikke tid til det der!
- Kenai! - Det nytter ikke.
Det falder ind under: "Man kan ikke bestemme over Kenai."
- Hvad er der galt med ham? - Måske har han spist noget dårligt laks.
Det her er for dumt.
- Det skal nok gøre indtryk på damerne. - Ja.
Jeg er en stor sulten bjørn!
Og nu vil jeg flå jer i stumper og stykker! Brøl!
Jeg sagde, jeg flår jer i stumper og stykker!
- Jeg tror, det er vores stikord. - Ja, lækkert.
Kom. Frygt ikke, dameelge!
Jeg, Stub og min bror, Rod, vil redde jer.
- Ja. - Vig bort, kæmpestore bjørn.
Du rører ikke de smukke dameelge. Du skal først forbi os, hvis du vil have dem.
- Ja! Du er nødt til at dræbe os. - Hvad?
- Nej, nej, ikke dræbe os. - Undskyld.
Måske ikke dræbe os, men bare skubbe til os eller sådan noget.
Det var uhyggeligt. Det var lige før, jeg dryppede på mine hove.
Græs I bare videre! Det er intet at se på her.
- Tuttelu! - Hov, vent! Hvor skal I hen?
Bliv her!
- Det var engang sådan en fredelig flod. - Ja, lad os komme væk herfra.
- Det var ellers et flot gevir, han havde. - For meget gevir og for lidt hjerne.
Det gik jo fint.
Hej, Kenai! Jeg troede, du skulle ud og skræmme elge.
Du kunne ikke lige hjælpe mig?
Ender alle hans planer med, at hans hoved sidder fast i noget?
De fleste.
- Koda! - Men det gør de jo!
Rolig, Kenai. Vi skal nok se at få dig ud derfra.
Okay, lad os se engang.
Det ville være nemmere, hvis han ikke havde sådan et tykt hoved.
- Hej, Kenai. - Hej, Koda.
Åh, nej! Min taske! Amuletten er i min taske.
Den flyder lige for næsen af dig, så tag den dog.
Nita!
Du må tage den, jeg kan ikke. Den er lige der! Kenai, tag den.
- Jeg er ligesom optaget. - Den flyder væk! Hjælp! Tag den!
Hold op...
Åh, nej!
Amuletten!
Der er den!
Det her må vel kaldes for en af de der uventede forsinkelser.
Der har vi den.
Sikke et held.
Lad os se, hvad vi har her. Vi har...
Hov! Vent! Det er mine ting.
Hold fingrene væk. Det er min!
Helt ærligt!
Den er væk. Amuletten er væk!
Det er, fordi man ikke finder en bedre tyv end en vaskebjørn.
Når de først har fået kløerne i noget, kan man lige så godt opgive alt håb.
Den amulet ser du nok aldrig igen. Istiden er forbi, før du får den igen.
- Tusind tak. - Hvad har jeg nu gjort?
- Det er din skyld! - Min skyld?
- Hvis du ikke havde hjulpet... - Hov, hov!
Du ødelagde en hel bæverdæmning.
Jeg ødelagde den kun, fordi dit hoved sat fast i den.
Det var ikke mig, der havde tasken og lod den flyde væk.
Mit hoved sad fast, hvad er din undskyldning?
Hvad skal jeg dog gøre?
Hvis jeg ikke kan brænde amuletten, så kan jeg aldrig gifte mig med Atka.
Kenai?
Nita! Skynd dig og kom! Du tror, det er løgn.
Kenai har brugt hele natten på at følge sporene.
Jeg troede, det var umuligt, for det var forgreninger,
dobbeltspor og blindgyder...
Koda! Hvor er Kenai?
Det er det, jeg prøver at fortælle dig. Han har fundet vaskebjørnens skjulested.
Vis mig det!
- Nita! Nita! Herovre! - Hvor er den? Fik du fat i den?
Shh! Jeg har den ikke endnu. Den er oppe i det træ.
Jeg venter på, at de... falder i søvn.
- Nita, vent! - Hej!
- Nita, hvad laver du? - Jeg henter min amulet.
- Lad mig klare det her. - Det er fint. Jeg har styr på det!
Nej, tænk nu, hvis du falder ned.
Jeg prøver at koncentrere mig.
Ved I tåber ikke, at vi natdyr sover om dagen? Ingen af jer.
Undskyld.
Det er min skyld alt sammen. Kun min.
Hør her, du har noget, der tilhører os.
Ja, den er rund og cirka så stor.
Det er noget, jeg ved, og noget I må finde ud af.
Det er et åbent spørgsmål. Man beholder, hvad man finder. Sådan er loven.
Du fandt den ikke, du stjal den! Din tyv!
Okay, der fik du mig. Det er det, vi gør.
Vi stjæler fra de rige og giver til de fattige.
Som for eksempel... os!
Du bør ikke lægge dig ud med Kenai.
Han kan give dig et spark, så du lander i en skov langt borte.
Kom, giv den alt, hvad den kan trække. Det rører ham ikke.
Koda, hvad laver du?
Jeg narrer dem til at kaste alle deres kogler.
Det er en... av... fyrretræsskov det her.
- Så går der nok lidt tid. - Tror du?
Så, så! Hvad med en byttehandel?
Indstil skydningen! Stop, stop, stop.
Han vil lave en byttehandel.
En byttehandel.
- Hvad har du så? - Hvad har jeg? Jeg har masser af ting.
Jeg har...
- Pinjekogle? - Nej.
Hvad så med en pind?
- En sten? - Nu fornærmer du mig.
- Det var dog utroligt... - Smut, smut. Kom så.
Kom nu, giv slip.
Mor!
Hej.
Nita, jeg tror, det er tid til at smutte.
Nita, bag dig!
Hun er ikke dårlig.
Jeg har en idé. Kom.
- Nita, Helt til toppen. - Hvad? Jeg prøver på at komme ned.
Bare gør, som jeg siger. Jeg ved, hvad jeg gør.
Hallo! Jeg vil have det, du tog fra mig.
Ja, sådan. Bare fortsæt!
Lad os tage hende!
Kenai!
Nå, nå, nå. Der er ingen steder at løbe hen, ingen steder at gemme sig.
- Nita, giv slip! - Hvad? Er det din plan?
- Stol på mig. - Du skal ikke lytte til ham.
Kom nu, kom nu. Vær nu en klog lille jægerpige.
Aflever dimsen til mig.
Kenai, jeg håber, det virker!
Grib mig!
- Der var mange vaskebjørne der! - Det var helt vildt. Jeg løb fra dem.
- Og så da du sprang ned fra træet! - Og der hvor du greb mig!
Og da vi faldt...
- Du var fantastisk - Du var fantastisk!
Jeg er bare glad for, vi har fået den gamle Nita tilbage.
- Hvad mener du med "den gamle Nita"? - Den sjove Nita.
Du ved godt, du har været lidt af en gnavpotte på hele den her tur.
Okay, måske ved du det ikke.
Det er bare rart at se dig løsne lidt op, du ved!
Hov, vent nu...
Adr, hvad er det for en lugt?
Det er ikke mig, Koda.
Det er den mest afskyelige dunst, jeg nogensinde har lugtet.
- Lad os tjekke det ud. - Hej. Hej!
Vent nu lige. Jeg er ikke færdig.
Jeg har aldrig oplevet en elg være så lang tid om det.
Jeg kan ikke, når du kigger.
- Altså! Du plasker det op på mit ben. - Undskyld.
- Hej, kæmpestore bjørn. - Hvad så?
- Vi er glade for at se dig. - Ja, lækkert.
Vi får stadig den kolde skulder af de der dameelge.
Ja, de er uimodtagelige over for vores barkede charme.
Så vi tænkte, vi ville prøve at appellere til deres lugtesans.
Ja. For eksempel har jeg valgt en essens af rådne blade
med et strejf af sandeltræ.
Og jeg supplerer min medfødte elge-gante moskusduft med fyrretræsnåle og pløre.
Jeg er ked af det, lillebror - det var ikke mudder.
- Måske lidt overvældende? - Tag det roligt. Jeg har en anden plan.
Jeg tror, vi har oplevet din ekspertise inden for romantik.
Meget morsomt. Har vi ikke en amulet, vi skal brænde?
Vi har vel et par minutter.
- Lækkert. - Det I har brug for...
Undskyld mig.
...er en kvindes syn på sagen.
- Ja? - Og en plan, som rent faktisk virker!
Det er lækkert, hvad?
Hej. Jeg leger med mine to bedste venner, og jeg skal finde et skjulested.
- Sikke en sød lille fyr. - Ih, han er lige til at spise.
Goddag!
Kom, så. Gå nu derud.
- Lækkert, hvad? - Held og lykke.
- Rod! Tag dig så sammen. - Okay.
Undskyld, de damer.
Vi leder efter vores ven.
- Er han brun? - Øh, ja.
- Pelsklædt? - Ja, igen.
- Omtrent så høj? - Det er ham.
Ham har vi ikke set.
- Her er jeg. Jeg narrede jer, jeg vandt. - Du er bare den bedste, lille pusling.
Se engang! Hvor er I søde mod ham.
Ja. Vi har en masse små dyrebørn som venner.
Vi kender en lille væsel og en lille grævling.
Og vi har også nogle små kaninungevenner.
En minibjørn er bare en total pigemagnet.
Sig nu noget.
Ville I damer være interesserede i en gang sprøde kviste?
Nej, tak, vi har lige spist.
- Vi elsker kviste. - Er det rigtigt? Det gør vi også, ikke?
- Oh, du er skøn som den dejligste dug. - Åh, nej.
Skønt den er mere yndig og mere bedugget end du?
- Godt gået. - Hvad er der med ham?
Tag jer ikke af min lillebror. En flok rensdyr trampede ham ned, da han var kalv.
- Det må have været frygteligt. - Det passer ikke. Det var kun en halv flok.
- Altså er det rigtig? - Smukt!
Må jeg lige høre igen, hvem er bedst til at føre elge sammen?
- Begynderheld. - Misundelig?
- Det var en fin ting, du gjorde der. - Ja, det klarede jeg flot. Jeg gjorde det!
Det er utroligt, hvad du kan med elge! Det er flot.
- Fantastisk. - Tak.
Hov! Vent på mig.
- Koda, pas nu på. - Rolig, han klarer sig.
- Han leder bare efter noget at spise. - Ja. Desuden passer jeg altid godt på.
Og, hej, vi har god tid.
Se, vi skal bare følge den her sti, indtil vi når floden.
- Floden? - Ja. Så svømmer vi over den.
- Svømmer? - Derfra er der ikke langt til vandfaldet.
Vi er der ved frokosttid i morgen.
Øh, det er en god plan. Men hvad med den her?
Op ad den kam til det bjerg, så klatrer vi op ad de klipper,
så går vi over den snebro og holder os langt væk fra floden.
- Det er en bedre idé. - Det er en totalt gakket idé.
Det er en gigantisk omvej, og der er for meget op og ikke nok ned.
- Jeg stemmer for floden. - Det gør jeg også. To mod en, vi vinder.
- Men det er min amulet. - Og hvad så?
- Og mit bryllup. - Så hold jeres hvedebrødsdage deroppe.
Hvis vi går den vej nu, så skal vi gå hele natten for at nå vandfaldet i tide.
- Fint! Så mødes vi deroppe. - Nita, hvad går der af dig?
Tro mig, min rute er meget hurtigere end...
Hvad er der i vejen med dig? Man skulle tro, du var bange for fisk.
Så du det, Kenai! Det er da løgn, hvad?
Hej, Kenai, se her.
Hvor er den pige, der er bange for fisk? Jeg hedder Nita, og jeg er bange for fisk.
Fisken! Fisken! Den er så uhyggelig!
- Åh, nej, den æder mig! - Koda, hold op. Koda, stop.
- Den er efter mig. - Koda, stop!
Det var altså bare for sjov det med fisken.
Nej, det er ikke fisken.
Det er vandet.
Lige siden dengang jeg røg gennem isen, da vi var børn.
Det var jeg ikke klar over.
Det var derfor, jeg ikke samlede tasken op af floden.
Det var ikke din skyld, at vi mistede amuletten.
Det var min.
Vi var sammen om at få den tilbage. Det er jo det vigtigste, ikke?
Hvad glor du på?
- Er du klar til at gå videre? - Men jeg kommer aldrig over den flod.
Det klarer vi også sammen.
Alle ting forandres Men ingen ved hvornår
Det jeg føler nu er noget andet end i går
Forvirret og forundret Hjertet slår så let
En føl'lse med et fremmed navn Er vågnet med et sæt
Jeg var så blind for de ting jeg glip af men
Det er fortid i dag
For nu kan jeg se Der' meget mer' at lær'
Jeg starter på min færd Jeg slipper det der var
Og nu ka' jeg se Der' meget mer' at gi'
Det bobler indeni
Mit hjerte er vågnet, jeg hører det kalde
Og her er mit hjem
Hjem, hjem, hjem
- Her er mit hjem - Her er mit hjem
Lige fra starten var vi venner
Sammen til denne verden ender
Det' dig der har vist mig Hvordan jeg finder hjem
Jeg finder hjem
For nu kan jeg se Der' meget mer' at lær'
Jeg starter på min færd Jeg slipper det der var
Og nu ka' jeg se Der' meget mer' at gi'
Det bobler indeni
Mit hjerte er vågnet, jeg hører det kalde
Og her er mit hjem
Hjem, hjem, hjem
Her er mit hjem
Det er den eneste måde.
Lad mig hjælpe dig.
- Jeg har fortrudt. - Nej, det er for sent.
Vi krydser floden. Hvad der end sker, så hold fast.
Okay.
For nu kan jeg se Der' meget mer' at lær'
Jeg starter på min færd Jeg slipper det der var
Og nu ka' jeg se Der' meget mer' at gi'
Det bobler indeni
Mit hjerte er vågnet, jeg hører det kalde
Og her er mit hjem
Jeg gjorde det!
- Hjem, hjem, hjem - Tak for det, Kenai!
Her er mit hjem
Hej, minibjørn. Hvor er bjørnefyr så?
Sammen med Nita.
Han har aldrig tid til mig mere! Han har for travlt med at hjælpe hende.
Jeg ved præcis, hvordan du har det. Min egen bror har vendt mig ryggen.
På grund af en dame. Faktisk to rigtig, rigtig lækre damer!
Pas på, at din bror ikke lader dig i stikken.
- Det ville han aldrig gøre. - Det sagde jeg også.
Men tjek så lige Casa-stub-anova derovre.
Oh, du er skøn som den dejligste dug.
- Var det noget, du lige fandt på? - Lækkert. Han er en rigtig poet.
Nå, men vi ses nok hen ad vejen, minibjørn.
- Du sad med en hel håndfuld. - Det er noget, du finder på.
Jeg ved bare, jeg havde al min pels, da jeg trådte ud i floden,
og der manglede to håndfulde, da vi kom op.
- Måske er du bare ved at blive skaldet. - Hvad?
Det ser faktisk ret tyndt ud lige her.
Ja, meget morsomt.
Så sjovt har jeg ikke haft det, siden vi var børn!
Sjovt, men koldt.
- Sådan en nat er det godt at være bjørn. - Det tror jeg gerne.
Nå, Hokani-vandfaldet.
- Det ser ud til, at vi når frem i tide. - Ja, det ser det ud til.
Der er godt nok sket meget, siden sidste gang vi var der!
Mon ikke!
Savner du nogensinde at være menneske?
Jeg mener, har du drømt om...
at blive forvandlet tilbage?
Ja, jeg... Jeg har da tænkt på det.
Jeg vidste det.
Koda.
- Du går tilbage sammen med hende. - Koda, vent!
Koda!
Koda, svar mig!
Koda!
Hallo?
Koda? Er du herinde?
Hvor er du?
Koda?
- Koda? - Gå din vej.
Koda, Kenai er syg af bekymring for dig!
- Kom nu, så går vi ud til ham. - Nej! Jeg sagde, gå din vej!
Koda, vil du ikke nok dæmpe dig lidt, det er farligt.
Jeg er ligeglad. Lad mig være i fred.
Nej. Nita!
Vi skal nok klare den, men vi må ud herfra.
Nu!
Løb! Løb! Løb! Hurtigere!
Vi skal nok klare den!
- Nita! - Tag min hånd.
Hold dig i ro.
Koda!
Hold fast!
Ikke give slip!
- Koda! Hold fast! - Pas på!
Koda!
Koda, Hvad skulle jeg have gjort, hvis der var sket dig noget?
Du vil forlade mig.
Du sagde, du savner at være en af dem.
Du går tilbage sammen med hende, gør du ikke?
Det er ting, jeg savner, men du er min bror!
Jeg forlader dig aldrig.
Aldrig!
Det show gør mig lækkersulten.
Hej, lillebror? Hvad med at hente nogle kviste til os?
Okay.
- Græder du? - Nej! Jeg mener, ja.
Men hvad så? Det lys er bare så smukt. Jeg...
Han er jo følsom.
En elg med dybde? Det er lækkert, ikke?
- Hvad? - Han er nuttet, synes du ikke?
Jeg kan også godt være følsom.
- Jeg kan godt lide dine hove. - Kan du?
Ja, og jeg er helt vild med hove. Dine er pæne og blanke.
Vild med hove? Hvorfor tænkte jeg ikke på det?
Er det nu, det er jævndøgn?
Ja, Koda. Det er nu!
Min mor er deroppe et sted.
Også min mor.
Savner du din mor?
Ja.
Men du behøver ikke vente på lyset for at finde hende, Koda.
Hun er altid hos dig...
Herinde.
Når man elsker nogen,
bliver de i ens hjerte for evigt.
Det er tid.
Koda, vær nu en god bjørn, okay?
Du er sådan en sød, lille unge.
Fortryllelsen.
Farvel.
Du mangler al håb
Men en stemme gi'r dig ro
Pluds'lig bli'r din tvivl til tro
Jeg er hos dig
Du mærker en hånd
Hjælpe dig i gang
Når din vej er lang
Jeg er hos dig
Oppe på bjerget Møder du mig
Jeg krydser tiden og floden for dig
Når vi ta'r afsked
Og du ser mig gå
Bare husk på
At jeg er hos dig
Jeg er hos dig
Kenai, gav du Nita amuletten, fordi du elskede hende?
- Det er så længe siden. - Men hun er stadig hos dig! Herinde!
Det kan jeg mærke.
Koda, det er lige meget.
Men hvis du elsker hende, skulle du så ikke fortælle hende det?
Det er en smule mere indviklet.
Uanset hvad, så er det forbi.
Hej, jeg lovede dig, at vi ville være de første bjørne på Sortebærbakken.
På bjørneære! Havde du glemt det?
Hvad med om vi går ud og støver nogle flere bær op i morgen tidlig?
Lyder det ikke godt?
Mor? Kenai er så trist.
Det er på grund af mig.
Jeg kan godt klare mig alene.
Sig til Ånderne, de skal forvandle Kenai tilbage, så han kan blive lykkelig.
- Av, han er helt væk. - Ja.
Måske skulle vi smide noget vand i hovedet på ham.
Du kunne stille dig der og savle, det skulle kunne gøre det.
- Æd rådden bark. - Vent. Jeg synes, han rørte på sig.
- Så står vi op, bjørnedreng. - Ja, det er lidt tidligt at gå i hø.
- Det hedder, gå i hi, din klaphov. - Det var også det, jeg sagde.
Vi så minibjørn her i nat.
Vi prøvede at stoppe ham, men han ville ikke høre på os.
- Hvad? Hvor skulle han hen? - Han ville hente Nita.
- Han sagde han ville hente hende til dig. - Hente hende?
Nej, nej! hvis han sætter sin fod i landsbyen, så tager jægerne ham.
Åh, nej!
- Så er vi ved at være der. - Og nu til kronen på værket.
- En smuk perlehalskæde. - Du kan tro nej. Ikke denne gang.
Den her passer bedre til lejligheden.
Men den passer ikke til noget af det, hun har på.
Og hvad får dig til at tro, at de perler gør?
Nita, hvad ville gøre dig lykkelig?
Endnu engang er vi rede.
Er du, min datter?
Ja, far.
En brud plejer da ellers at smile på sin bryllupsdag.
Er der noget i vejen?
Far, jeg er så forvirret.
Jeg troede, at båndet ville blive brudt, når jeg brændte amuletten, men...
i mit hjerte er jeg...
Jeg er ked af det, far...
Jeg kan ikke gifte mig med Atka.
Nita...
Der er en bjørn i landsbyen.
Koda? Vent, I må ikke gøre ham noget!
Åh, nej, vores fisk!
- Jeg har den! - Nu har vi den
- Se, han er oppe i træet! - Der er den. Tag den.
Nej, nej, I må ikke!
Løb!
Pas på, der kommer den.
- Tag jeres spyd! - Kom så.
Atka, nej!
Hold jer væk fra ham!
Tag den!
- Åh, nej! Løb! - Den må ikke slippe væk.
Vi følger efter dem!
- Nita! Er du såret? - Jeg må stoppe dem.
Der er den! Nedlæg den!
Følg med mig!
Sten! I dækning!
Pas på.
Kenai!
Der er du. Jeg fik dig!
Godt gået.
Lækkert, hvad?
Vores helte.
Lækkert, hvad?
Kom nu. Vi må finde Kenai.
Kenai!
Nej, stop!
Kenai!
- Hvor kunne du? - Hvad?
Han var min ven.
Kenai?
Jeg kan ikke...
Jeg forstår det ikke. Jeg er ked af det.
Jeg elsker også dig.
Ånderne?
Kenai. Jeg forstår, hvad du siger.
Jeg bad Ånderne om at forvandle dig til et menneske igen.
- Hvad? - Så du kunne være sammen med Nita.
- Nej, Koda. - Det er okay.
Jeg vil bare have, du skal være lykkelig igen.
Nita... jeg kan ikke...
Men det kan jeg.
Er jeg den eneste her, som kan høre de bjørne tale?
- Ja! Det er lækkert, ikke? - Hvordan går det?
Far!
Er det det, du vil?
Vil det gøre dig lykkelig?
Du er min datter,
og jeg elsker dig, lige meget hvad du vælger.
Nita?
Hvordan ser jeg ud?
Som en bjørn. Bortset fra at de har givet dig gevir.
- Hvad? - Der fik jeg dig!
Livet er let og ligetil
Når man ta'r det rette valg Så hører man sandheden
Når man finder sin egen stemme
Oh, brødre og søstre, tro mig
Jeres skæbne er bestemt
Oh, store ånder
Hør hvad jeg vil sig'
- Jeg elsker lykkelige slutninger. - Det gør jeg også.
Og lykkelige begyndelser.
- Lækkert, hvad? - Lækkert.
Se rundt omkring dig
Vel mødt, solskin
- Vel mødt, himmeltag - Vel mødt, himmeltag
Kærlighed blomstrer
Se blot omkring dig
Vel mødt, nye dag
Kærlighed blomstrer
Se blot omkring dig
Vel mødt, nye dag